Александър Свердлов
Психологическа подготовка за изпити

Превод от руски: [Неизвестен], —

chitanka.info

И така, вие сте решили да се явите на изпит. Сами решете кога да влезете в аудиторията. Към края на деня изпитващите обикновено са по-невнимателни, уморени и не искат да слушат дълги разсъждения. Те по-често спират говорещите, ако искат да ви пишат „отличен“, задават по-малко допълнителни въпроси. В това време се отговаря по-лесно, ако ви липсват знания по предмета. Но към края на деня обикновено и оценките са по-ниски.

Работата е там, че тук често сработва преподавателския стереотип — „силните вървят първи“.

Ние знаем много примери, когато някой, демонстриращ с целия си вид, че е отличник, се явява в първата петорка и получавал „отличен“, а знанията му били много по-скромни. Затова, ако чувствате, че знаете малко повече, отколкото е достатъчно за петица, вървете в първата петорка и получете своята шестица.

И, накрая, крайния вариант — вървете да отговаряте последен. Обикновено този вариант се използва от тези, които искат тройка. Този вариант дава възможност да останете очи в очи с изпитващия и да му съобщите допълнителна информация за себе си (трудности в подготовката, голямата любов към предмета, трудно детство и т.н.). Обаче, ако не ви е нужна тройка, в никакъв случай не бъдете последни! Сработва споменатия стереотип — ще получите оценка, по-ниска от вашите знания. Разбира се, не на всички се пада изпитващ, който е твърдо уверен, че последния човек е „двойкаджия“. Но са известни немалко такива случаи. Ето един от тях.

Абитуриент, постъпващ в университет, твърдо решил да отиде на изпита последен. Той много се страхувал въпреки, че имал знания значително превишаващи нивото за тройка. Приятелите му, имащи далеч по-скромни знания, били в средата на групата и получили своите тройки и четворки. Той влязъл последен и не излизал от аудиторията час и половина. За това, какво ставало вътре, чакащите го приятели правели най-различни предположения, започвайки от игра на шахмат и завършвайки с утвърждението, че „тия вътре заспаха“. Накрая абитуриентът излязъл — и видът му бил по-красноречив от всяка оценка. Оказало се, че преподавателят бил твърдо убеден, че последен ще е най-закоравелия двойкаджия. Той час и половина доказвал това на нашия герой. И го доказал…

Нежелателно е да отидеш да отговаряш в края на групата е още и затова, че дългото многочасово чакане ще ви измори. В групите, чакащи изпит, постоянно се поддържа напрежение, което често се разрежда с помощта на остри и хумористични забележки, включително и по ваш адрес. Колкото повече чакате, толкова повече енергия ще изхабите за разтоварване от напрежението.

Оптималният вариант е да отидете четвърти или пети в първата петорка: ще имате достатъчно време за подготовка (четиридесет — петдесет минути, докато отговарят първите три-четири човека). Това, между другото, го знаят и други абитуриенти и студенти, и като правило желаещите да бъдат първи са повече от достатъчно. Затова отидете на входа в учебния корпус, където ще бъде изпита, по-рано. Полезно е да си изясните разположението на аудиторията предварително.

Подготовка за отговора

Това е сложен етап от изпита. От това, което ви се отдаде да си спомните много ще зависи вашата оценка. Ако имате добра зрителна памет и добре сте се подготвили за изпита, страницата от учебника сама ще изплува пред очите ви. Трябва само да се съсредоточите и задължително да се успокоите. Ако сте развълнувани, затворете очи, отпуснете се, спомнете си за няколко секунди нещо смешно или приятно. След като се приведете в работно състояние, внимателно прочетете въпросите. Не е възможно да не знаете абсолютно нищо. Просто не е възможно! Ако знаете добре някой от въпросите, започвайте от него. При подготовката за отговора по него вие подсъзнателно ще си спомните останалите въпроси. Не се отчайвайте и не се плашете ако в първата минута ви се стори, че въобще нищо не знаете. Това се случва с много хора. Активното припомняне е труден и сложен процес. Ако материалът е усвоен добре, след известно време в паметта ви ще започнат да изплуват части от отговора. И няма нищо страшно, ако не можете да си спомните нещо напълно. В края на краищата, имайки обширни знания за предмета, можете да се досетите за много неща самостоятелно.

Ако пък не сте се подготвили много старателно или ако въпросът не предполага прав отговор, а е комплексен, тогава обикновено ще си спомняте отговора на части — понякога изплува част от определение, а вече нямате време за отговор. За да бъдат вашите знания последователни, когато отговаряте, оставяйте си място за такива детайли, които ще си спомните по-късно. Ако по никакъв начин не се получава да си спомните някое определение или формула, пропуснете мястото и се върнете към него по-късно. Ако ви е нужно да подготвите отговор на целия въпрос, а времето вече привършва, съставете поне кратък план на отговора. Никога не отивайте да отговаряте с празен лист, дори и да сте супер отличник. С това лишавате преподавателя от възможността да избира, каква форма на отговор — писмена или устна, му е по-удобно да оцени, и показвате известна доза мързел от своя страна.

Известно е, че няколко конкретни цифри, детайли, факти оказват значително по-голямо въздействие на събеседника, отколкото странични разсъждения по цялата тема на отговора. Ако например отговаряте на въпроса „Първите петилетки“, то освен общата картина на събитията и обзора на тенденциите, винаги е полезно да приведете няколко цифри. Разбира се, ключовите цифри трябва да се знаят, а не да се изсмукват от пръстите, тъй като почти със сигурност ги знае и преподавателят. Но второстепенните показатели са отчасти или напълно дело на вашата фантазия. Много добре звучат фрази от типа „Производителността на труда само в добивната промишленост се увеличила 2,7 пъти“ или „Добивът на живак нараснал 564 пъти“. Никой и никога няма да тръгне да ви опровергава. Първо, изпитващите не знаят толкова, колкото ви се струва. Тоест, разбира се, знаят много, но не всичко. Второ, в разните учебни пособия се дават различни цифри, и вие винаги можете да твърдите, че сте прочели това в учебника на „Иван Иванов“ от 1988 г., или в някое научно списание. Обаче тук е необходимо да съблюдавате чувството за мярка. Ръководете се от здравия разум и не възбуждайте подозрения.

Отделно трябва да се спомене за пищовите. Разбира се, не на всеки може да се удаде да препише текста от пищова дума по дума, но понякога се случва, че трябва да „хвърлите едно око“ в тях. Така се случва, ако сте твърдо уверени, че не сте запомнили тази формула и затова специално сте си записали в „пищов“. Тук всеки действа на свой страх и риск, още повече, че изпитващият обикновено вижда всичко. Затова запомнете за всеки случай: след като „хвърлите едно око“ на пищова, ще ви треперят ръцете и всичко в главата ви ще се смеси най-малко за десет минути. Работата е там, че преписването от пищов е изключително стресова ситуация. Обемът на непосредствената памет при това рязко се намалява и в резултат се налага да преписвате едва ли не всяка дума, непрекъснато поглеждайки в пищова. Изпитващият просто не е в състояние да не забележи подобно поведение от страна на абитуриента.

И още един съвет. Даже и отлично да знаете въпроса и сте си съставили план за отговор, пак си запишете няколко от първите фрази. Това няма да ви попречи, още повече, че ще ви остане предостатъчно време. Ако вече сте завършили подготовката и твърдо знаете, че няма да си спомните нищо повече по конкретния предмет, починете си за малко. Огледайте се наоколо, понаблюдавайте как отговаря предишния абитуриент. Може в неговия отговор да чуете нещо, което ще ви е от полза. Работата е там, че съдържанието на въпросите, особено по обществените дисциплини, много силно се пресича, и понякога е достатъчно да чуете отговора на своя предшественик, за да обогатите значително своя отговор.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.